Rome - Del 1 "The Stolen Eagle"
400 år etter at deres konge ble kastet ut fra byen -
- regjerer republikken Rom over mange nasjoner, men sliter med sitt eget styre.
Byen herjes stadig av konflikter -
- mellom folket og adelen.
Makten deles og orden opprettholdes av to soldater og gamle venner;
Gnaeus Pompeius Magnus og Gaius Julius Cæsar.
En gang var Pompeius oppfattet av alle som en større mann -
- men i de siste åtte årene, mens Pompeius bevarte freden i Rom -
- har Cæsar ført krig mot Gallia, noe som har gjort han enda rikere og mer populær.
Maktbalansen skifter og adelens redsel vokser seg sterkere.
Til tross for sin adelstatus, stiller Cæsar opp for folket.
En slik mann; en aristokrat med soldater, penger og folkets kjærlighet -
- kan veldig gjerne bli konge.
Pullo! Hold formasjonen!
Pullo! Enkel formasjon!
Skjold rundt meg!
Tilbake i rekken, din fulle dåre.
Omformasjon!
Legionær Titus Pullo er en helt i den 13:e legionen.
Men se på han nå! Rettferdigheten er hver manns lotteri.
Han har begått en fryktelig forbrytelse og får betale for det med sitt liv!
Akkurat som hver en mann som bryter loven.
Bråkmakere og alkoholikere vil bli pisket, tyver vil bli kvelt.
Desertører vil bli korsfestet!
Var det alt? Jeg begynte nettopp å nyte det.
Framfor deg, Versin Getorix...
Høvding over stammen Averni...
Leder for rebellenes festning Allesia...
Konge over alle gallere. hva krever Dere av han?
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Hva er det som skjer?
Dere pissdrikkende sønner av sirkushorer!
Gallernes høvding har nettopp gitt opp. Krigen er over.
Si ikke det.
Mannen har fått to dagers permisjon for å plyndra byen og ta utbyttet.
- De kommer alle til å bli rike. - Og jeg sitter fast her inne!
- 400 dinarer? Er du gal? - Det er en grunnpris.
Vi betaler de vanlige satsene for handlere, fruktbare kvinner etc.
Fra Pompeius Magnus, Sir.
Min kjære venn og partner, Gaius. Jeg har fryktelig nyheter.
- Tilgi meg. - Jeg tilgir deg.
Vær god mot slavene mine...
Og mot faren min.
Kyss meg.
Håret ditt... morsomt...
... det her er kremen av de galliske nasjonene.
- Betal han, og bli ferdig med det. - Ved leveringen i Messilia?
Godtatt. Ta hånd om detaljene.
Jeg håper du fikk en bra pris av de parasittenne.
Tilstrekkelig bra.
Nyheter fra Rom?
Pompeius skriver.
Min datter Julia har dødd i barnesengen.
Jeg sørger med deg.
- Barnet? - En jente, død ved fødselen.
Pompeius kommer til å trenge en ny kone.
Mer av Cæsars sløseri fra Gallia.
For et bråk folket gir fra seg når de er lykkelige.
Det her er musikk. Vent til Cæsar får dem til å rope eter blodet vårt.
Da får du høre noe fryktelig.
En belønning tilbys den som returnerer slavekvinnen, som ble stjålet -
- eller har rømt i fra Marius Dolabellas hus.
Under beskyttelse av Pompeius Magnus og Julius Cæsar samles senatet i morgen.
Vær oppmerksom! Ingen uorden vil bli tolerert.
Det var fantastisk, Timon. To hingster har kommet till Rom idag.
Naturligvis. Så barnslig av meg.
- Du vil ha hesten. - Ja, det vil jag.
Men ikke bli høytidelig nå. Dette var ikke noen besværlighet for meg.
Jeg har alltid funnet noe perverst, erotiskt hos små geitlignende menn.
Kjære, snik ikke, Octavianus. Kom inn.
Vær ikke beskjeden. Kom inn.
- Jag har kjøpt en hest. - Har du?
Den beste hesten i hele Rom.
- Jeg er glad for din skyld. - Det er en gave til din grandonkel.
Jeg vil at du fører dyret till Gallia og gir det til ham personlig.
- Hvorfor? - Når han er tilbake i Rom kommer alle til å gi ham gaver.
- Vi må være først. - Jag tviler på at han kommer tilbake i nærmeste framtid.
- Fra et lovlig perspektiv... - Prat ikke om loven, du vet at den kjeder meg.
- Det er en lang ferd till Gallia. - Nettopp! Til tross for at du kun er en liten gutt -
- så risikerer du livet for å kunne ære din grandonkel. Du rir ensom inn i-
- Cæsars leir på en edel, hvit hingst. Det blir en gave han sent glemmer.
Du får ha med deg nok med slaver, du kommer til å være fullstendig sikker.
Og du kommer til å gjøre mammaen din veldig stolt og lykkelig.
- Cato, senatet lytter på deg. - Pompeius Magnus.
Jag har et spørsmål om din venn og med- regent, Gaius Julius Cæsar.
Hvorfor er stolen hans tom? Hvorfor kommer han ikke hjem?
Hans ulovlige krig er over.
Gallia er forlengst beseiret og tvunget ned på sine knær.
Hvorfor holder han sine modige soldater fra sine familier og venner?
I åtte lange år har han proppet i seg som en sulten ulv-
- på bekostning av Gallias blod, og samtidig blitt veldig rik.
Hvorfor blidgjør han pøblene med løp og fester?
Hvorfor har han betalt gjelden -
- til enhver tåpe i dette senatet?
Jeg skal fortelle hvorfor.
Han vil kjøpe seg en krone. Han vil ødelegge republikken -
- og regjere over Rom som en tyrann!
Derfor fremmer jeg at Cæsars makt i Gallia løses opp, -
- at hans arméer løses opp og at han skal tilbakekalles til Rom for å -
- svare for sin ulovlige krig- føring, sine tyverier, bestikkelser og sitt forræderi.
Veldig bra, Cato! Fullt av utstråling og kraft, som vanlig.
Cæsar er sjenerøs mot folket fordi han elsker folket.
Det er folket som regjerer, ikke dere, fremstående adelsmenn.
Det er Pompeius soldater som regjerer, ikke vi, fremstående adelsmenn.
Jeg skal spare oss alle for timer med meningsløst klammeri -
- og legge inn mitt veto i dette spørsmålet.
- Jeg tenker ikke... - Stillhet!
- Er vi barn? La rådgiveren tale. - Takk, Cicero.
Men, kanskje jeg kan få si ett par ord før dere fortsetter.
Når man konfronteres av en sulten ulv er det uklokt å gå til udyret -
- slik som Cato vil at vi skal gjøre. Men, det er like uklokt -
- å se ham som en venn og rekke han hånden, slik Pompeius gjør.
Du vil kanskje at vi alle skal klatre i trær.
Caesar er min bror gjenom hellig ed. Jag kjenner hans hjerte, han er min venn -
- og en trofast sønn av republikken. Og innen noen beviser det motsatte -
- forrår jag ham aldri.
- Pompeius Magnus, vel møtt! - Scipio, Cato. Jeg hadde ikke ventet dere her.
Du kjenner min datter, Cornelia.
Enke til den edle Publius som døde i Carhae.
- Cornelia. Din mann var en edel romer. - Jeg takker deg.
Far, mitt nærvær er ikke passende. Det står en naken kvinne på scenen.
Det la jeg ikke merke til. Da skal vi ikke drøje her. God natt.
Om det går bra, kunne vi prate uforstyrret?
Verken vi aristokrater eller dine soldater kan slå Cæsar alene.
- Slutt nå! - Jeg sier ikke at du ønsker å slå Cæsar, jeg sier bare at om -
- du skulle ønske det, så kunne du ikke gjøre det alene.
Jag behøver ikke dere adelsmenn.
Jag behøver bare trampe med foten så dukker det opp legioner over hele Italia.
Jag kan knuse Cæsar som et insekt, dersom jeg ønsket det.
Men det gjør jeg ikke.
Kom deg fra ham, Pompeius.
Allier deg med oss så forvinner makten hans.
Det er du som har den virkelige makten, det er deg folket elsker.
Tror du at de fortsetter å rope navnet hans når de galliske skattene tar slutt?
Tror du jeg bryr meg om hvem sitt navn de roper på gatene?
Ingenting er viktigere!
Du ber meg å forræde en venn.
Det kan jeg ikke gjøre. God natt.
Dumme lillebror.
Alt kommer til å gå bra.
Visst er han perfekt? En ordentlig, liten soldat.
- Han er redd. - Tull. Romerske menn er aldri redde.
Han er bare trist for at han må forlate moren sin. - Du er vel ikke redd?
Tiden flyr avgårde, gi meg et kyss, elskling.
Andross!
Før ham trygt tilbake, ellers kommer jeg til å anvende dine barns øyne som perler.
Lyco! Hesten... ikke for kostbar, håper jeg.
Jeg beklager, men hesten var allerede solgt.
- Til Atia av Julii. - Atia?
Hun sender den til Gallia, som en gave til Cæsar.
Faen ta ham. Må han ha alt for seg selv?
Ettersom du likevel kommer til å være i Gallia -
- kan jeg slå to fluer i en smekk.
- La meg se på deg. - Like stygg som alltid, er jeg redd.
Nei da. Alder kler deg, Brutus.
- Hvor lenge siden er det? Fem år? - Nei, seks.
Det er nesten som et ordentlig hus.
Jeg beklager virkelig ditt tap.
Julia og så videre... grusom historie. Jeg beklager det virkelig.
- Hvordan går det med din mor? - Som vanlig.
Hun hilser, og krever å få vite hvorfor du ikke har skrevet på flere måneder.
Jag kan gjøre det godt igjen dersom du blir min kurér. Jeg har flere brev å sende.
Om jeg kan få meg selv til å sette meg på en hest igjen. Jeg hadde ingen -
- oppfatning om att Gallia lå så långt borte - Brutus!
- Hva i all verden gjør du her? - Marcus Antonius, så trivelig.
- Jeg har besøkt min kusine i Narbo. - Hvordan står det til med din idiot av ei kusine?
Jeg beklager, jeg har litt hastverk. jeg trenger et halvt skålpund gull.
- Jaså? - Ser du hvordan han stoler på meg?
- For ørnen. - Ja akkurat det. Strabo!
Gi hans nåde Marcus Antonius et halvt skålpund gull.
Og ikke en penny mer.
- Jeg forstår ikke hvordan du tåler den mannen. - Han liker å slåss.
Man kan tro at han ikke har fått noen oppdragelse.
Han har noen vulgære trekk men det bryr meg ikke.
Hva handlet det om ørnen om?
Min personlige fane har blitt stjålet.
Legionærene hadde hjemlengsel når ørnen ble stjålet -
- nå er de ikke langt fra mytteri.
Mennene tar det som ett tegn på min undergang og nå vil de hjem.
De virker ikke så ulykkelige.
De viser aldri sin misnøye, de vet at de blir straffet for det.
Men Brutus, jeg holder på å miste forstanden.
Mester Octavianus...
- Det er bare noen kilometer igjen til Varsi. - Ikke rør meg uten tillatelse.
Vann.
Lucius Vorenus.
Du har en hjerne.
Det sies iallefall så. Så fortell...
Om det var du som skulle returnere Cæsars ørn, hvordan skulle du gjøre det?
Jag skulle ta fanger fra hver en stamme i Gallia og korsfeste dem en etter en -
- til noen forteller hvor jeg kan finne ørnen. Deretter skulle jeg raskt og stille -
- med et par menn, stjele den tilbake.
Bra. Du og jeg tenker likt. Gjør det!
- Gjør det? - Jeg tror at det finnes en torturgruppe i 3:e men -
- du får gjerne velge menn selv, om du vil.
Her er et kvart skålpund gull, til bestikkelser og slikt.
Bruk dem vel.
Nei! Vær så snill, slipp meg ned!
- Slipp meg ned. Jeg vet hvor ørnen er. - Snakk!
Blå spanjoler kom forbi, ble en natt -
-og deretter red de mot Cadurci.
Cadurci.
- Skjebnen pisser på mig. - Slipp dem ned!
Forculus, om du er den rette guden for dette, så ber jeg deg om å hjelpe meg.
Om du åpner denne døren, dreper jeg et fint, hvitt lam til deg eller-
- om jeg ikke finner ett til en bra pris så i alle fall seks duer.
- Dette ber jeg deg, Forculus. - Legionær Titus Pullo, stå opp!
- Hva gjør han her? - Du skal slippes ut for å tjenestegjøre -
- under centurion Lucius Vorenus.
Gjør din plikt, så slipper du å møte undergangen på arenaen.
Jeg vil ikke engang stå ved han, enda mindre tjenestegjøre under han.
- Jeg blir her, men takk likevel. - Ordren kommer direkte fra Marcus Antonius.
Dere skal ta tilbake Cæsars ørn.
Jeg? Ta tilbake Cæsars ørn?
- Brutus? - Mamma!
Du aner ikke hvor godt det føles å være hjemme.
- Du er brun som en bønne. - Det får meg til å se soldataktig ut.
Det gjør det faktisk.
- Hvordan har min kusine Marcellus det? - Masete men frisk.
- Og Caesar? - Hvem?
Vær ikke ond. Har han det bra? Spurte han om meg?
Gjorde han det? Jeg husker ikke. Jeg tror ikke det.
- Men, han skrev faktisk et brev til deg. - Åh, ditt udyr.
Kjære Servilia, unnskyld min lange stillhet. De siste månedene -
- har bare hatt tid for blod, jern og leire, ikke for brev til venner.
Men vær sikker på at jeg tenker på deg med stor hengivenhet.
Jeg lengter etter å være alene med deg.
"Stor hengivenhet", "lengter etter å være alene med deg".
Tror du at han sier slikt til fruen sin?
Hva er hengivenhet for noe? Han kunne ikke si "kjærlighet"?
Hadde du ønsket å se ham spille harpe? Han er soldat, ikke poet.
Dagen går... Våre gjester kommer snart.
- Du rir bra. Nesten like bra som jeg. - Tiltal meg korrekt.
Nesten like bra som jeg, SIR.
Jeg er et naturtalent. Min far var trolig ubian (germaner).
Hvor lærte du deg å ri så bra?
Javel, jeg forsøkte bare å være trivelig.
Min mors folk avlet hester i Mutina.
- Mutina? Oppe ved Regim? - Ja, der oppe.
Takk for at du valgte meg til det her. Det er en edel måte -
- å gjøre alt godt igjen. - Gjøre godt igjen?
For at du satte meg i ei knipe ved å kalle meg for dåre.
Jeg glemmer det ikke. Titus Pullo glemmer aldri en tjeneste.
- Hva mener du? - Hva tror du vi har for muligheter å finne ørnen?
- 13:e mislykkes aldri. - Vi har en liten eller ingen sjanse.
Ørnen kan være begravd, nedsmeltet eller på havets bunn.
Å ikke finne ørnen er det samme som å ha mistet den.
Vi blir vanæret. Jag valgte deg fordi du allerede er vanæret og dømt til å dø.
- Så du ville ikke gjøre noe godt igjen? - Pullo, praktisk talt er du allerede død.
Tapet av en full dåre skader ikke legionen.
Om jeg allerede er død, burde du tenke på hvordan du tiltaler meg, Sir.
Hva hindrer meg i å hugge deg i biter og ri avsted?
Om din æresfølelse som soldat i 13:e ikke er tilstrekkelig -
- så får jeg vel støtte meg på min overlegenhet i nærkamp.
Overlegenhet? Det høres bra ut.
Dere må forestille dere langt hår, store mustasjer og en utrolig stank.
Men de har en beundringsverdig skikk. De løser sine politiske disputter -
- gjennom en kamp til døden. - For en bra idé!
Mor maser alltid om at jeg skal begynne med politikk.
Det har jo vært vår families tradisjon og plikt i 500 år.
Det er jo så utrolig kjedelig. Om derimot senatet vårt utførte -
- sine affærer på det germanske viset skulle jeg muligens gå dit. Ingen kjedelige -
- stevninger eller debatter, bare sverd... - Brutus, et ord takk.
Si meg, du er jo en bra menneskekjenner...
Hvordan har min kjære venn Cæsar det?
Han har hatt det bedre, tror jeg. Han er...
... veldig trøtt. Nesten demoralisert.
- Cæsar, demoralisert? Nei. - Fanen hans ble stjålet.
- Hvordan skjedde det? - Jeg vet ikke, men mennene hans er i opprør.
Du vet hvordan folk kan være, de vil hjem, på grensen til mytteri.
Jeg har hørt snakk om misnøye, men mytteri? Det er vanskelig å tro.
Etter alt han gjort for dem, så er han ikke sikker på om de -
- kommer til å fortsette å kjempe for ham. Underklassene har en svak følelse -
- for lojalitet. Ikke ille ment, jeg mener ikke deg.
Eller, du hører til en lavere klasse men jeg mener at de i lavere klasser -
- generelt har en, svak følelse for lojalitet... Unnskyld meg.
Kjære niese, jeg håper at du og barna har det bra.
Jeg har en oppgave til deg: Skikken sier at jeg bør gi en ny kone til Pompeius -
- men jeg har vært borte for lenge til å vite hvem som er passende.
Jeg kunne spørre Calpernia, men selv om hun er en fantastisk kone så har hun-
- ingen følelse for slikt. Gjør meg tjenesten å utse den jenta som skulle -
- passe best og tilby henne til ham, i mitt navn.
- Unnskyld meg, jeg var langt borte. - Ingen dårlige nyheter, håper jeg.
Nei da. Det er en herlig fest.
Ikke like herlig som du i den klesdrakten.
Og Octavia... vakker.
Jag gjør mitt beste. Men hun insisterer på å synke sammen.
- Hvor er Octavianus? - Han er i Gallia.
Den hellige moren sier at ingen skade kommer til å skje sønnen din.
Hvordan er ekteskapet?
- Glabius er en god mann. - Jeg har alltid trodd at dere hadde problemer.
- Må du alltid ha en nål i hånden? - Jeg er bare nysgjerrig.
Vi hadde noen problemer, men vi taklet dem.
- Vi elsker hverandre veldig mye. - Nå får jeg skyldfølelse, jeg trodde -
- at du skulle bli overlykkelig. - Hva mener du?
Onkel Julius har i hensikt å gifte deg bort til Pompeius Magnus.
Jeg vet at Pompeius har dårlige manerer, men jeg har hørt at han er en helt OK elsker.
Og du skulle bli Roms førstedame.
Tydeligvis må du skille deg fra Glabius så fort som mulig.
Det vil jeg ikke, jeg elsker mannen min.
Om du ikke gjør det, ber Cæsar Glabius å skille seg fra deg.
- Og han vil nekte. - Uten tvil! Så blir han drept og det -
- vil vel ingen at skal skje.
- Cæsar ville ikke gjøre noe slikt! - Han har vært i Gallia i åtte år -
- han er praktisk talt et udyr.
Mannen har tårer i øynene... Tårer!
Han elsker meg.
En "kvinnelig" make er ikke til nytte for noen. Og tjenerne, for et ståhei!
Litt mer arsenikk, tror jeg. Forsøk å se litt gladere ut, Octavia.
Det er for familiens beste. Du, jeg og din bror er ensomme i verden.
- Vi er ikke ensomme. Caesar... - Caesar er i Gallia.
Pompeius er her. Mot, min kjære.
Partanen truet min venstre flanke men -
- istedet for å trekke tilbake linjen, som er vanlig sendte jeg inn-
- min kavallerireserve, og angrep i stedet deres flanke.
Bravo, Magnus. Mesterlig! Er han ikke det Octavia? Mesterlig?
- Magnus, si meg: Behager datteren min? - Veldig mye, uten tvil.
Da kan jeg fortelle at Cæsar vil tilby henne til deg som hustru.
- Er hun ikke gift med Glabius lenger? - Skilt.
- Du trenger kanskje betenkningstid? -Beklager, jeg ble overrumplet.
Hvordan kan jeg takke nei til en så verdig brud? Cæsar er for sjenerøs.
- Strålende! - Vi må vente med seremonien til neste måned når sorgeperioden -
- for Julia er over. - Naturligvis. Men du må gjerne nyte dine ekteskapelige -
- fordeler når du enn ønsker det.
- Nå, om du vil. - Det er ikke nødvendig
Vær ikke tåpelig. Octavia skulle gjerne gjøre det.
Det er ikke behov for å være beskjeden. Nå er vi jo alle familie.
Britiske kvinner, de er ville. Man må jage dem som villdyr.
Men under deg mykner de straks.
Tenker du ikke på noe annet enn kvinner?
Jo, på mat, antar jeg. Liker du ikke kvinner?
Selvfølgelig gjør jeg det. Jeg er gift med en.
- Så centurier får gifte seg nå? - Jeg fikk spesiell tillatelse.
Tillatelse? Da må hun være en bra... kvinne.
Det er hun.
- Det må være en stund siden dere så hverandre. - Sju år og 140 dager.
Må skjebnen smile til deg. Jeg har enklere smak.
Jeg vil drepe mine fiender, ta deres gull og nyte kvinnene deres.
Hvorfor binde seg til en? Hva er gleden ved det?
Når hadde du sist en kvine som ikke gråt eller ville ha betalt?
Du har første vakt, vekk meg når månen når senit.
Holdt! Holdt!
Sønner av Dis! (Pluto, underjordens gud)
- De var uansett ikke så veldig bra hester. - Mitt folk sloss ved Zama, min far -
- red med Sulla og jeg har mistet hesten og er ranet av barn.
Fin hest.
Se her, Mars. Jeg er Titus Pullo og disse jævla mennene er min gave til deg.
Jeg takker gudene for at dere kom. Jeg er utrolig takknemlig.
Hør på meg. Jeg befaler deg å slippe meg løs øyeblikkelig.
Det var en pen måte å tale på for en slave. Du kommer ikke langt med slikt språk.
Jeg er ingen slave. Jag er Gaius Octavianus av Julii, nevø av Julius Cæsar.
- Gaius, hvem? - Jag er romersk medborger av nobel avkomst. Slipp meg løs!
- Si "vær så snill". - Vær så snill.
Jeg garanterer, dere kommer til å bli rikelig belønnet for at dere hjalp meg.
- Hører du hvor veltalt han er? - Han er overbevisende, det innrømmer jeg.
Cæsar kan bevise hvem jeg er, før meg til ham.
- Det kan vi ikke, vi har ordrer. - Hvilke ordrer?
Vi skal ta tilbake Cæsars stjålne ørn.
Cæsar bryr seg ikke om ørnen, dere har en dåres oppgave.
- Hvorfor sendte han oss da for å finne den? - Det skulle se rart ut ellers.
Faktisk er tapet av ørnen nyttig for Cæsar.
Hvorfor det?
Fordi Pompeius ikke er filosofisk, men misforstår et symbolsk tap for svakhet.
Caesar vil ikke dele ut det første slaget mot en venn, så han vil lure Pompeius -
- til å gå til angrep først. Pompeius gjør bare det om han tror Cæsar er svak.
Nei, de to er som brødre.
Når Julia døde, ble det siste båndet mellom dem brutt. Cæsar har tatt de -
- vanlige folks kjærlighet fra Pompeius, og det var hans mest verdifulle skatt.
En strid er uunngåelig.
Pullo...
Blå spanjoler!
God morgen, onkel!
En av Pompeius menn. Jeg bedømte han galt. Jeg trodde det skulle kreve -
- strategi for å vende han mot meg men han må ha gjort det når Julia døde.
Og hele tiden forsvarte han deg i senatet.
Han er like slu som en sardin, den stakkars dåren.
- Slaget starter. - Det var på tide.
Kjære Pompeius. Jeg tror att den vedlagte mannen tilhører deg.
Bare så du vet det, jeg har bestemt meg for å flytte den 13:e legionen nærmere hjem.
Så jeg får snart fornøyelsen av personlig å vise deg min hyllest.
Alle sammen! Det her er min nye hustru: Cornelia.
Om du bare hadde vist litt sjarm istedet for å sture så kanskje -
- det her aldri hadde hendt.
Så, jeg pratet bare i sinne.
Alle vet at det er politisk forkastelse ettersom Pompeius og Cæsar er fiender nå.
Det holder å se på Cornelia; en stakkars plukket og kokt kylling.
Kanskje Glabius vil ha meg tilbake.
Vi er lykkeligere uten ham.
Vi skal finne noen som er mye bedre en Glabius til deg
Jeg har blitt vanæret og gjort skamfull foran hele byen.
Nonsens! En jente fra fin familie kan ikke bli vanæret av en skurk som Pompeius.
Det er jeg som skjemmes. Det er jeg som har tapt ansikt.
Jeg vil at han skal dø!
Og du skal få viljen din.
Pompeius skal spise sand for det her.
Tekstet av: tosk